MISS POTTER
Danske tekster: Maat StayCool
Split & Resynck: Xenzai[NEF]
Der er noget delikat over at skrive det første ord i en historie.
Du kan aldrig helt vide, hvor den vil føre dig hen.
Min førte mig hertil.
Når jeg ser tilbage, har byen og jeg aldrig kunne lide hinanden.
Det forventes at en ugift kvinde, opføre sig på meget bestemt måde.
Hvilket ikke inkludere at rakke rundt fra forlægger til forlægger -
- med skvadrede venner.
Så, hør på mig, du skal ikke være bange.
Og snak ikke for meget.
Venner som, er triste, andre var ikke så intens at møde.
Jeg har solgt af mine tegninger til fødselsdagskort, turistkorte, -
- og så videre de sidste syv år.
Kaniner i jakke med messingknapper.
Hvordan kan De finde på den slags ting?
Jeg finder ikke på dem. De er virkelig. De er mine venner.
Har De baseret dyrenes karakter på deres venner?
Nej, dyrene er mine venner.
Før Peter kanin der var Benjamin kanin, og derefter Sir Isaac salamander.
Jeg har også deres tegninger, hvis I gerne vil se dem.
Det bliver ikke nødvendig. Desværre, Miss Potter.
Det er "Miss" Potter, er det ikke? Ja, selvfølgelig. Dumt af mig.
- Desværre, er marked for børnebøger... - Ja, selvfølgelig. Jeg forstår.
Det var dumt af mig, med ingen erfaring med dette...
F. Warne og Company vil gerne udgive deres lille bog, miss. Potter.
Det er nok bedste ikke at være alt for forhåbningsfuld.
Jeg ved, at Deres bog ikke vil sælge et stort antal af kopier, -
- men jeg tror vi godt kan skabe et lille overskud.
Min kære mr. Warne, men, jeg er glad. Meget glad.
Jeg skal gøre alt hvad der er muligt for at sikre, at De ikke har taget fejl.
Miss Wiggin, jeg tror vi kan gå.
Jeg siger virkelig mange tak. Mr. Warne, for Deres tid.
En fornøjelse. Min bror ved altid hvad han laver.
Åh, jeg er ret nøjeregnende med bogen størrelse og pris, -
- og jeg vil gerne undgå den frygtelig gotisk skrifttype -
- jeres børnebøger plejer at have.
Jeg er sikker på at alt vil blive tilfredsstillede for Dem.
Miss. Potter...
Deres...
Selvfølgelig.
Min mappe.
Kom så med, Peter.
- Sir Isaac, salamanderen! - Du kan ikke vær dit alvor, Fruing.
- Den bog vil ikke sælge ti kopier. - Selvfølgelig ikke!
- Dog faldt tanken mig ind... - Norman!
Vi lovede vores lillebror et projekt.
Hvis han laver noget møg ud af det, og hvad gør det så?
Jeg tror Miss. Potter måske kan vende uheld til held.
Hjem, miss. Potter?
Nej, Saunders. Kør mig igennem parken. Igennem hele parken.
- Hvabehar, miss. Potter? - Kør!
Skridtgang.
Vi gjorde det!
Kunne du høre mit hjerte? Det var som en trommehvirvel.
Der ser du? Vi kan ikke blive der hjemme hele livet.
Vi må præsentere os selv for verden. Og vi må se på det som en eventyr.
Hurtigere, Saunders!
- Hurtigere, Saunders, om jeg må bed! - Nej, miss. Beatrix. Nej!
- Så hurtig som du kan, gamle dreng. - Kom så!
Åh, det må jeg nok sige!
Saunders.
Beatrix, hvor har du været? Den er over fire.
Jeg er ikke et barn. Jeg kan gøre ting uden min mors tilladelse.
Jeg havde selv håbet på at bruge vognen i eftermiddag.
Hvor har du været?
Jeg kørte en tur med mine venner.
- Du har ikke nogen venner. - Jo, mor. Hver gang jeg tegner.
Nogle af dine billeder er ganske pæne, Beatrix, -
- men jeg vil ikke narre dig, som din far gør og kalde dem stor kunst.
Ser du, min ven, når jeg er en kendt forfatter, så får vi at se.
Beatrix, Bertram, tid til at sige godnat.
- Jeg er ikke færdig endnu. - Kom så, skynd dig.
- Bertram. - Sådan! Jeg har ham.
- Bertram, du er barbarisk. - Kom så, også dig.
Skynd dig.
Rolig!
Skynd dig, Rupert! Det er ikke godt at komme for sent til "Hydes".
Ser mor ikke smuk ud, Beatrix?
Sådan et temperament bringer farve i hendes kinder.
Når du bliver større, Beatrix, og skal føre husholdning, -
- planlægge selskabelig kalender og finde sig i en mand -
- som aldrig er blevet præsentere for en kok, dine kinder vil også rødme.
Se bare det bånd.
Det er grimt. Skift hendes tøj til noget mere passende. Og giv den natkjole væk.
Åh, det vil aldrig fungere. Jeg har for mange tommelfingre!
Du er håbløs, Rupert! Vi er så sent på den.
Hvad har du tegnet i dag, Beatrix?
- Benjamin kanin tager sig en lur. - Hans ører bliver bedre og bedre.
Denne skygge her er virkelig god, Beatrix.
Sig godnat nu, børn.
- Godnat, mor. - Godnat, Beatrix.
- Godnat, far. - Godnat, Beatrix.
- Godnat, mor. - Godnat, Bertram.
Godnat, far.
Så, hurtig op af trapperne.
- I må ikke opholde mor og far. - Så de komme mere for sent end de er.
- Åh, børn. - Hvad nu?
På vej hjem, kom jeg til at gå forbi Piccadilly.
Og hvad tror I der hoppede i min lomme?
Noget meget specielt til den unge entomolog.
Og noget meget passende til den unge dame, -
- som meget snart bliver voksen til at drive et fint hjem, ligesom sin moder.
- Vi vil åbne dem ovenpå. Kom så. - Mange tak, far.
- Kom så.
- Sent, sent, sent! - Vi er ikke sent på den.
Vi bliver aldrig invitere af Hydes' igen.
For Gud skyld, Helen, det er kultiveret at komme for sent.
Kom så ind i vognen.
Det er uhøflig at komme for sent, Dette er sent, sent.
Okay børn lille, en historie og så i seng.
Jeg vil ha' at Beatrix fortæller en. Hendes er morsomme.
Ja de er, og jeg ved præcis, hvad den vil handle om.
Tom Thumb og Hunker Munker.
Netop. Tom, Hunker, er du klar til at spille med i en historie?
Åh, ja. Vi er excellente skuespiller.
Ja, det får vi jo at set. Det bliver din prøve.
Derover.
Der var engang, to excellente husbestyrerinder, Lucinda og Jane, -
- som købte noget skinnende nyt porcelæn som de dækkede op -
- på deres perfekte indrettet spisebord. Derefter bestemte de sig at gå en tur.
Pludselig, kom der en forfærdig larm fra køkkenet.
Tom Thumb og Hunker Munker listede sig ud.
De to mus så at spisebordet var dækket op til middag.
Tom Thumb sprang op og tog en stor bid -
- fra den første tallerken, og brækkede sin tand.
- Venter vi nogen? - Det er min forlægger.
Det er ikke et selskabelig besøg. Faktisk, frygter jeg det snarere.
Jeg vil ønske, at du ikke inviterede erhvervsfolk ind i det her hus.
De bringer støv med sig.
Næste gang skal jeg tage hen på deres kontor.
Mr. Norman Warne.
Miss. Potter.
Jeg håber De vil tilgive, at jeg træder ind i Deres daglige rutine.
- Jeg havde forventet en af... - Åh, ja, jeg er Harold og Fruings bror.
Jeg er for nylig, gået ind i firmaet og de har givet mig -
- den store ære at anvise Deres bog til mig.
Mange tak. Det var meget venlig af Dem at invitere mig til...
- Te. Ja, meget gerne. Ja, tak. Lemon.
Mange tak.
Overordentlig!
Sjovt!
Yndig og magisk og så smukke tegninger. Jeg er fuldstændig målløs.
Måske skal vi tale om vores forretninger, mr. Warne.
Jeg vil lægge Deres tegninger til side med stor modvilje.
Deres brors brev kom med to forslag, som jeg finder helt uacceptabel.
Det første, de vil have at tegningerne skal være i farver.
Jeg gjorde opmærksom på at de skal være i sort og hvid.
Men Peter Kanins blå jakke og de røde radiser.
De vil vel have, at Deres fortryllende tegninger fremstilles som de er?
Selvfølgelig vil jeg foretrække farver, men farver vil få bogen til at koste -
- langt mere end en lille radise kan give. Jeg står fast.
Hvilken føre os til Deres brors anden forsag.
De ønsker at reducere antal af tegninger til næsten en tredjedel.
Det er totalt uacceptabel.
Lad mig forklare. Idéen med at reducere antallet -
- af tegninger var ikke min bror, men min alene.
Hvis vi kan reducere antallet til præcis 31, -
- så kan illustrationerne til hele bogen blive trykt -
- på en enkelt ark papir ved brug af hvad vi kalder tre-farve processen, -
- efter Deres ønske, og til en relativt lavt pris. Ja?
Jeg har givet Deres bog meget opmærksomhed.
Jeg vil have den til at se farvestrålende ud på hylden -
- så den skiller sig ud fra en almindelig bog.
De har givet den nogle overvejelser.
Hvilken andre bøger har De kontrolleret, mr. Warne?
- Personligt? - Ja.
Det her vil være min første.
Miss. Potter, jeg har for nylig informeret mine brødre og min mor -
- at jeg ikke længer er tilfreds med at blive der hjemme og lege barnepige -
- bare fordi jeg er den yngste søn.
Jeg vil have et anstændig job, arbejde for familiefirmaet -
- og de har overdraget Dem til mig.
Gør det tingene mere klart?
Med andre ord, De har ingen erfaring under alle omstændigheder, -
- men fordi De har være utålelig, forlangte De en chance, så de pakkede Dem på mig.
Miss. Potter, jeg ved nøjagtig hvad mine brødre har i sinde, -
- at give mig Deres, Deres "kaninbog", som de kalder den, -
- men jeg finder Deres bog meget fortryllende, yndig, -
- og hvis de agter at pakke mig af, som De siger, så skal vi vise dem.
Vi skal give dem en kaninbog der bliver kendt, -
- lavet i farver blandet til Deres tilfredsstillelse -
- for øjnene af Dem i trykmaskinen.
Ved trykmaskinen?
Åh, det ville jeg aldrig kunne.
Jeg vil selv eskortere Dem derhen.
Hvis De vil gøre mig den ære.
Nu har jeg hørt det med.
Selvfølgelig vil jeg tage med. Jeg er en voksen kvinde.
Miss. Wiggin vil være der.
Jeg ser absolut ingen grund til at en kunstner ikke kan besøge hendes trykker.
Udmærket, miss. Potter.
Mange tak.
Jeg skal sørge for alle forberedelserne og jeg vil på en enhver måde, -
- min kære lady, være til Deres tjeneste.
De og kaninerne, er ekstraordinær. Undskyld mig.
Johnson, kom og hent smykkerne, vil du?
- Rolig, rolig. Sæt den der. - Jeg skal nok være forsigtig, frue.
En, to, tre... ti.
Da jeg var ti, plagede min mor far om at tilbringe sommeren -
- i Lake District, som andre fashionabel familier gjorde.
Som et dyr løsladt fra dens bur, Jeg følte mig fortryllet.
Pas på din kjole. Kom her!
Skoven er fuld af alfer og små mennesker, der ser børn som gør deres tøj snavset.
Og når de finder dem, sender de et udyr om natten, -
- med skarpe tænder og en appetit efter ungt kød.
- Jeg kommer og tager dig, Bea! - Nej!
Ja!
Bertram. Bertram!
Nej! De er bondes børn. Deres hænder. Bakterier. Kom så.
Bertram! Bertram!
Fang ham, Bea!
Der er han!
Åh, Ja!
Væk med dig!
Der!
Der er han.
Jeg tror ikke, at en gang prygl vil være nødvendig.
Jeg lader bare vinduet, i børneværelset stå åben i nat.
Udyret vil tage sig af resten.
Nej! Jeg skal nok holde mig ren!
Bertram.
Helt ærligt, Beatrix, hvilken ung mand vil nogensinde giftes med en pige -
- der har ansigtet fuld af mudder?
- Jeg skal ikke giftes. - Selvfølgelig skal du giftes.
Alle piger bliver gift. Jeg gjorde. Din bedstemor gjorde.
Selv Fiona vil blive det en dag.
- Jeg skal ikke. Jeg vil tegne. - Åh, disse tåbelige tegninger.
Så hvem vil elske dig?
Min kunst og mine dyr. Jeg har ikke brug for mere kærlighed end det.
Måske som 11-årige, men lad os se om du føler det samme, når du er 18 år.
Jeg tegnede Mama, da vi første gang mødtes og hun giftede sig med mig.
Og, Fiona, kan mudder ikke vaskes af?
Bertram, kom med.
Dø, din lille djævel!
Selv "Prince Charming" kunne ikke modstå sådan en lille sød pige.
Ikke når han møder min bror, "Vlad The Impaler." (Dracula)
- Jeg fik dig! - Sengetid min unge bandit.
Nå, skal jeg lade et vindue være åben eller...
Nej! Jeg kan ikke lide udyret.
Det er velkendt, at udyret aldrig har ædt et barn når han er puttet i sin seng.
Alfer har været i det nordlige af landet -
- i hundredvis af år og har haft mange eventyr.
Jeg har fortalt jer om det forvandlet barn?
Nej.
Jo, mange gange.
Jeg vil gerne høre det.
Åh værsgo, Fiona. Jeg fortæller mig selv en historie.
Ok.
Der var engang, en konge og en dronning.
"Der var engang, fire små kaniner."
"Deres navne var... Flopsy, Mopsy...
...Silkehale og Peter.
"Nå, min kære, sagde gamle mrs. kanin en morgen, -
- du må gå ind på markerne eller nedad vejen, -
- men gå ikke ind i mr. McGregors have."
"Hvorfor ikke , mor?"
"Fordi din far kom ud for en ulykke derinde."
"Han endte i en af mrs. McGregors tærter."
"Peter, som var meget uartig, løb straks hen til mr. McGregors have -
- og klemte sig ind under havelågen."
Jeg kan li' det.
"Men på den anden side af vækstbænken med agurker, -
- hvem mon han stødte ind i, mr. McGregor!"
"Peter var åndeløs og rystede af skræk, -
- og han havde ikke den mindste idé, om hvilken vej han skulle gå."
- Det er for grumset, faktisk. - En gang til, mr. Mortimer.
"Mr. McGregor fik øje på ham ved hjørnet, men Peter var ligeglad."
"Han smuttede ind under lågen, og kom endelig i sikkerhed i skoven."
Ikke helt rigtig. Se her? Det er stadig en lille smule...
"Da Peter kom hjem lagde hans mor ham i seng med en spiseskefuld kamillete."
"Mens Flopsy, Mopsy og Silkehale derimod fik brød, mælk og brombær til aftensmad."
Denne bog, har ændret nogle ting for mig, mr. Warne.
Hvordan det?
Jo...
For det første, har den givet mig en chance til at bevise over for min mor -
- at en ugift kvinde på 32 kan gøre mere end at deltage i te selskaber -
- og smiler ved kedelig samtaler. - Ja, helt sikkert.
Min familie har heller aldrig ønsket, at jeg gik ind i forlagsbranchen.
Vi er et temmelig godt team, synes De ikke?
Forudsat, selvfølgelig, at vi beviser, at de tog fejl.
Mor, det er miss. Potter.
Endelig, kan vi stakkels glemte folk i Bedford Square få del af Normans affekt.
Mrs. Warne, det er så venlig af Dem, at invitere mig.
Sludder. Det var en desperat kvindes handling som var begyndt -
- at glemme hvordan hendes søn så ud.
Mor! Og det er min søstre, Amelia.
Goddag.
Norman lovet os et kig på Peter Kanin, miss. Potter.
Vi finder det aldeles charmerende. Så vi lokkede, -
- og ubetinget insisterede på at Norman ville tage Dem med hjem til te.
Jeg har besluttet, at Dem og jeg skal være venner.
Har De?
Jo, Norman fortæller mig, at De er ugift, som jeg er, -
- og at De ikke er ulykkelig over det.
Og jeg kan næsten ikke fortælle, hvor meget det betyder.
Hvorfor kan du ikke tale om vejret som andre piger?
Se, alle de andre ugifte døtre i vores kreds, -
- og tro mig, der er mange der sidder rundt omkring -
- sludder og bryder i ukontrollabel gråd.
Men De har gjorde noget. De har skrevet en bog.
Jeg advare Dem, jeg er parat til synes meget om Dem.
Jamen, i så fald, vil jeg også kunne lide Dem, miss. Warne.
Kald mig, Millie, og det er også slut med "miss. Potter", er jeg bange for.
Absolut. Beatrix, ved alle midler.
Endelig, teen! Jeg begyndte at føle mig dårlig med al det gemytlighed.
Åh, lad os få teen ude i haven, mor.
Det er så smuk en dag at det er synd ikke at dele den med blomsterne.
Jeg elsker også haven. Mor misbilliger den, -
- men jeg kan ikke gør for det. Jeg elsker blomster.
Det er derfor du har hænder som en grønthandler.
Nej, jeg har ikke!
Gudskelov at Norman sommetider læse for mig.
Hvis jeg var afhængig af venskab fra dig, vil jeg dø af ensomhed.
Min mors smag med bøger, miss. Potter, jeg er bange for køre på det...
- ...melodramatisk. - Åh, pjat.
Jeg elsker gode engelske biografier og det ved du godt.
Jeg hader dumme romancer, som dem dine brødre udgiver.
Mine brødre og jeg, mor. Jeg er også en del af firmaet, at du ved det.
En sød og naturlig dreng som dig, behøver ikke at arbejde.
Dine brødre sørger helt og holden for os alle, og jeg har brug for dit smil her.
Men ingen lytter til en sær gammel dame i en rullestol.
Vel gør de så, mor.
Min mor er nok sær, miss. Potter, men hun har øje for smukke ting.
Hun er fascineret af Deres tegninger.
Aldeles unikt.
Når jeg ser noget usædvanlig, er jeg ikke tilfreds med bare at se på det.
Jeg må indfange det.
Sidste sommer, på gårdspladsen, tegnede jeg noget der var smuk i solen, -
- og pludselig, indså jeg, at jeg tegnede grisenes trug.
Og jeg måtte le af mig selv.
Jeg begynder at fryser lidt, Norman. Vil du hjælpe mig indenfor?
- Selvfølgelig. - Undskyld mig.
Det var en fornøjelse, at møde Dem, miss. Potter.
Og Dem.
Bliv her endelig, og lære Millie hvordan man opføre sig.
Jeg tror det betyder, at hun kan lide dig.
Sagde hun, at hun kunne li' at tegne svine truget?
Ja det gjorde hun, mor. Ja hun gjorde.
På onsdag tror jeg at, du skal hænge kniplings gardinerne op ovenpå.
Så det mindst af alt ligner sommer, selv om det ikke føles som om det er.
Åh, Beatrix. Hvad er det for en plet, på din bluse?
Jane siger, at hun ikke kan få den af, og at hun har prøvet alt.
- Åh, det er tryksværte. - Tryksværte?
Jeg må have strejfet imod noget ved bogtrykkeren.
Jane, jeg er meget ked af, at det har givet dig mere arbejde.
Jane, fjern denne bluse. Giv den til de fattige.
Denne opførsel viser skødeløshed hvad angår din fars penge.
En dag, vil jeg tjene nok penge til at købe mit egen tøj.
Jeg er for gammel til at leve af gavmildhed fra min far.
Du for gammel til at bruge tid på en mand der tager dig med til bogtrykkeren.
Din far ville ikke have bifaldet det, og det vil jeg heller ikke.
Mr. Warne udgiver min bog.
Åh, den bog! Jeg kan knap nok vente indtil den er færdig og glemt.
Jeg kan ikke forstå dig, Beatrix.
Din far og jeg har introducere dig for så mange passende unge mænd -
- af din klasser, mænd med formue, og familier af højeste standard.
Åh, ja, som den charmerende fyr, Lionel Stokely.
Lionel er på dette punkt favoriseret af hans onkel, jarlen, -
- som vi besøger hver sommer på Stokely Court.
Og jeg beklager meget, at jeg ikke accepterede Harry Haddon-Bell.
Harrys oldefar gik på Sandhurst. Harrys bedstefar gik på Sandhurst.
- Harrys far gik på Sandhurst. - Og jeg gik også på Sandhurst.
Far, jeg og skovløberen tager tit ud og ride om morgen...
Ashton en førsteklasses skøtte.
Men nej, du er bare en genstridig pigebarn.
Mr. Warne spørger efter Dem ved døren, miss.
- Mr. Warne? Han er ikke ventet. - Uanmeldt. Perfekt!
Kom her.
To blev solgt, imens vi var ved boghandleren. Det giver 40 om ugen.
Som er 160 om måneden. Jeg prøver at huske tolvtabellen.
1.920 om året.
- Jeg kan ikke få vejret. - Og det er kun en butik.
Min kære miss. Potter, De er en kunster.
Vi har udrettet, hvad vi ville. Vi har frembragt en bog.
Ja.
Hvad er der galt?
En mørk sky har lige passeret Deres ansigt.
De har været meget generøs med Deres tid, mr. Warne.
Vist mig ting, jeg aldrig ville have set. Trykkerier!
- Jeg vil savne Deres selskab. - Skiller De, Dem af med mit selskab?
Det slår mig bare at boger er ude og vores forbindelse er slut.
Miss. Potter.
Jeg havde håbet, at De måske havde andre historier.
Virkelig?
Ved De, at jeg for nylig mindes en, jeg troede, at jeg havde glemt.
Om en and...
- ...en meget dum and. - Baseret på en af Deres venner?
Baseret på mig selv, vil jeg tro. En historie jeg engang fortalte en ven.
Min families sommer i Lake District, og der var nogen der...
...bondes søn, som altid var interesseret i mine historier.
Miss. Beatrix. Står du og lure?
Ikke den slags, Willie Heelis. Nej, jeg tegnene i min skitsebog.
Ikke dårlig, miss. Beatrix.
- Har du nogle historier med dyr i dag? - Nej det har jeg ikke. Intet nyt.
Det er Julie. Hun har ikke en historie endnu. Ikke en rigtig en.
- Julie And? - Julie Rapand.
Og den dummest and verden nogensinde har set.
Hun leder efter et sikker sted til at lægge sine æg -
- og møder en charmerende herre med en lang busket hale og meget skarpe tænder.
Netop.
Herren tilbyder hende hans skur og Julie bliver overrasket over at finde -
- at der er så mange fjer i den.
Men så, som jeg fortalte dig, er hun en meget dum and.
Jeg kan li' den.
Jeg elsker at male et hver skue i denne dal, -
- men jeg er ikke så god til landskaber.
Vent ikke for længe, så vil der ikke være noget at male, miss. Beatrix.
- Virkelig, det er jo latterlig. - Nej, jeg mener det.
De største landbrug er blevet delt op i små jord stykke og solgt fra.
Ser du... du kan ikke stå i vejen for udviklingen.
Som de siger.
- Jeg siger, at smukke ord skal sikres. - Det ved jeg, at du vil, Willie.
Ingen er uenig i det med dig.
Jamen, så ses vi en anden gang.
Måske ikke, miss. Beatrix. Jeg rejser til Manchester i næste uge.
For at studier jura?
Ja, absolut. Jeg må dygtig gøre mig selv på en eller anden måde.
- Held og lykke. - Send mig nogle tegninger.
Det skal jeg nok.
Han opmuntrede mig til at tage min skrivning alvorligt.
Vi må starte på den nye historie med det sammen.
- Julie Rapand. Jeg tror at folk ville kunne li' den, -
- og Tom Thumb og Hunker Munker. Hvad synes De?
Jo, hvis De... hvis de synes.
Deres bog er blevet en meget vigtig del af mit liv.
De er blevet en meget vigtigt del af mit liv.
Og De i mit, mr. Warne.
- Og vi må gøre det igen og igen. - Og igen!
Jeg lover Dem, at jeg har i sinde at blive en pestilens.
Hvornår bestemte du dig, for ikke at blive gift?
Lige før min 20 års fødselsdag.
Mor kom ind på mit værelse og bekendtgjorde at Lionel Stokely -
- havde giftede sig med Gwendolyn Alcott og de skulle bo på Stokely Court, -
- som Lionel lige havde arvet fra jarlen.
Og jeg vidste derfor, at hun ikke ville komme med flere bejler -
- og at jeg aldrig vil blive gift.
Og det chokerede mig.
Men jeg følte mig lettet.
Og det chokerede mig.
Så jeg gik ind i haven og fylde en hel notesbog med skitser.
Mænd er kedelig.
De kan kun bruges til to ting i livet, økonomisk støtte og formering.
Millie! Du siger skammelig ting!
- Åh, men prisen. - Hvilken pris?
En huslig slave. Fødsler. Forfærdeligt.
Nej, ugifte kvinder får et bedre liv. Jeg sværger på at det er sandt.
Ingen hus at føre, ingen børn og mand der kræver hele tiden.
Så længe man er heldig i livet, til at have en god veninde.
Jeg er så glad over at Norman fandt dig, Beatrix.
Jeg har savnet noget, jeg ikke engang vidste.
Kære miss. Potter, jeg er omgivet af stor glæde -
- over det sidste, hvad jeg håber vil blive en lang række af fortællinger.
Deres gode ven, Norman Warne.
Mr. Warne.
Har De og Millie lyst til at komme med til julefest?
Mine forældre holder et hver eneste år, -
- og jeg tænkte, at det er på højtid, at jeg invitere nogen.
Ja, det vil vi med glæde. Endog med begejstring.
Være rolig, lille djævel!
Peter, du er en uartig dreng!
Se bare hvordan du sidder.
Det var bedre. Mere af det og jeg maler dig over.
Din far er kommet hjem.
Far, hvordan er din dag gået i klubben?
Interessant, som altid.
Rupert, vi har hvis et problem. Vi har brug for din beslutsomhed.
Jeg vil invitere Norman Warne og hans søstre til vores julefest.
Med Lady Armitage? Med Sir Nigel og Sybil?
En håndværker, Rupert! Hvordan vil nogen få det sjovt?
Han er en gentleman, som udgiver mine bøger, far.
- Rupert. - Jeg har noget her, Beatrix.
Jeg var inde i Hatchards boghandel og jeg købte dette med rede penge.
Hugh Whitteford udfordrede mig i klubben og snakkede løs i timevis.
Du kender gamle Hugh, dobbelthage.
Konen købte tre af dine pigebøger til hendes barnebarn.
Sende flere af sted med skib til en ven i Bombay.
Snart, fortæller hele klubben mig om de køb, de har gjort af vores datters værk.
Så jeg synes det var på tide, at jeg købte en.
Så jeg tog straks hen til Hatchards, lagde min shilling på disken.
- Jeg ville have give dig en. - Jeg ville købe en som alle andre.
Se du, jeg skylder dig en undskyldning, Beatrix.
Da du viste mig dine bøger, alt hvad jeg så var min lille pige -
- som kom med pæne tegninger jeg skulle kommentere.
Du er ikke en lille pige mere. Du er en kunstner.
En ægte kunstner.
Jeg ville have været stolt over at bruge det ord om mig selv, -
- og nu, er jeg stolt over dig, Beatrix.
Mange tak, far.
Så jeg ser ingen grund til hvorfor vi ikke kan lave et lille social forsøg -
- og byde den herre der er ansvarlig for denne velsignelse ind i vores hjem.
Mange tak, far.
Mange tak.
Jeg tror det vil være godt for os alle.
Glædelig jul, Rupert.
Glenys, servere ikke punch med brandy til Sir Nigel medmindre han kræver det.
Og efter middagen, vil han have portvin.
Giv mig et lille vink, efter han har fået fire glas.
Huset skinner, min kære. Du har gjorde det igen.
- Godaften, sir. - Godaften.
- Mr. Warne, Millie, - Hvor vidunderlig!
Mange tak, Jane.
Mange tak. Mange tak.
Mor, far, jeg vil gerne præsenterer jer for miss. Amelia og mr. Norman Warne.
Hvor charmerede af jer at være så punktlig!
Gå nu, det kan ikke skade.
Jeg tror Wiggin er under streng ordre til aldrig at vige fra vores side.
Hvor festlig!
Hvilken gnistrede konversation.
Åh, også min! Vejret i Amsterdam i juli.
Kan jeg byde De damer på kaffe efter middagen?
Nogle af herrerne vil gerne spille et slag kort, men mangle en fjerdemand.
De skulle vel ikke spille whist, mr. Warne?
Jeg er bange for, at jeg aldrig har haft evner til kortspil.
- Åh, det er en skam. - Jeg kan spille.
Makkeren er Sir Nigel, miss. Warne.
Sir Nigel tager hans whist meget seriøs.
Jeg spille temmelig godt, faktisk.
Gør De, Millie?
Jeg er sikker på, at I to har meget at snakke om uden mig, -
- og vis de kan spille uden en fjerdemand...
Kom med, miss. Warne.
Sang i musikværelset, min kære.
- Måske kan jeg vise Dem, Deres julegave. - Ja gerne.
Den er ovenpå.
Jeg vil komme med kaffen.
- Mrs. Wiggin. - Miss.
Miss. Wiggin. Jeg har taget den frihed, at komme lidt brandy i vores kaffe.
Det er trods alt jul.
Er det her De maler, miss. Potter?
Ja, og det er her vi skal finde Deres julegave.
Åh, min Gud!
Jeg tror, på nær Bertram og far, er De den første mand der har sat sin fod her.
- Vil De have, at jeg skal gå? - Nej, nej, nej. Wiggin er der.
Hvis dette er det bedste jeg kan gøre for at lave skandale i min aldre, -
- er jeg næppe værdig mit renommé som kreativ.
Her.
Min Gud, hvor er det smukt!
Er det den nye historie?
Miss Potter, er det den nye historie?
- Er det? - Min mund er lukket.
Kom her over.
Det er Julie Rapand.
Det er den første tegning jeg lavede af Julie. Jeg var otte, vil jeg tro.
Julie, stop det!
Stop hvad?
Bare noget tåbeligt.
- Og hvad er det? - Åh, det er en spilledåse.
Min far gav mig den til min seks års fødselsdag.
- Han har selv malet den. - Så Deres far er også kunstner?
Nej. Han har altid gerne ville være kunstner, men familien var imod.
Så, han slog sig på jura.
Det sjove er at jeg aldrig har hørt ham diskutere en sag.
Han tager hen på hans klub hver eneste dag, og aldrig på hans kontor.
Så, jeg ved ikke rigtigt, hvad han virkelig laver.
- Men dog! - Åh, Wiggin kan fejle.
Jeg er bange for, miss. Potter, at Deres omdømme nu officielt er svække.
"Let me teach you how to dance." Danser De, miss. Potter?
Nej, ikke så godt.
Jeg laver et forfærdelig kludder med det, men ordene er meget søde.
Kender De ordene? Vil De synge ordene?
Jo, øh...
Lad mig lære Dem at danse
Lad mig føre Dem ud på gulvet
Bare placere Deres hånd i min
Og tænkt ikke på mere
Lad musikken sprede sin fortryllelse
Giv atmosfæren en chance
Bare lad mig føre
Lad mig lære Dem at danse.
Miss. Potter.
Jeg ved, at De har besluttet ikke at blive gift.
Jeg har heller ikke troet på, at jeg skulle giftes, -
- men der er sket noget som har fået mig til at skifte mening.
Nej, lad mig forsætte, for hvis jeg ikke fortæller -
- hvad jeg har at sige nu, frygter jeg, at det ikke sker.
Miss. Potter... jeg vil gerne have, at De overvejer...
Mr. Warne.
...vil gør mig den ære, og jeg forventer ikke et svar her og nu.
Beatrix?
Jeg viser bare mr. Warne, hans julegave.
Jeg er en fejlfri dannet, ugift dame, mor.
Jeg er ikke begyndt at invitere mænd op på mit værelse. Mr. Warne?
Wiggin!
Hvad er det for et billedet, Beatrix?
Jeg har skrevet og tegnet en lille børnebog, som er blevet udgivet.
Manden der har udgivet den er her. Mr. Norman Warne.
Jeg takker ham for hans assistance og generøse...
Jo... jeg er... Jeg er ved at skrive en julehistorie til ham.
- Kan vi høre den? - Den er ikke færdig, så...
Åh, kom nu.
Jeg vil tro, før vi går hver til sit i aften...
I kan få et glimt af det ufærdige eventyr om:
"Kaninernes julefest".
"En juleaften dækket af meget sne, var en ung kanin og -
- hans frygtindgydende ældre brødre og en meget modig søstre -
- taget ud på en rejse, som de gør hver eneste år -
- for at fejre den med deres venner.
Kaniner er i høj grad selskabelig dyr, og sagnet siger, -
- at hvor end de befinder sig juleaften, finder de hinanden og holder en stor fest!"
Jeg ved, at sådan et sagn eksistere, fordi jeg fandt på den.
"Kaninerne vandrede igennem skoven til den velindrettet -
- hule af deres slægtninge hvor varmen fra ildstedet ventede på dem.
De tager deres rimfrossen jakke af og festen begynder!
Jeg ved at på denne nat, vil de æde og snakke, -
- danse, le og riste æbler over ilden!"
Men jeg er ikke sikker på hvordan historien ender, -
- fordi jeg ikke har skrevet denne del endnu.
Men, under alle omstændigheder, skal mr. Warne læse det først, -
- eftersom han er min strikse censor, og, ja, det er hans gave.
Glædelig jul, mr. Warne.
Mange tak, miss. Potter. Det er så smukt.
Der vil ikke være nogen problemer med gaver til børnebørnene næste år, -
- vil jeg tro. - Du må være meget stolt, Helen.
Det er bare en børnehistorie.
Fremragende!
- Kan jeg tale med dig? - Selvfølgelig.